Vi återkommer med mer bra musik efter nyheterna och vädret.
Nu bekräftas att Tucsonborna Sam och Edith Haley-
-omkom i flygkraschen söder om stan.
Deras identitet fastställdes av Sams bror Frank Haley.
Både Sam...
-Vi ses efter skolan, Eddie. -Går du fortfarande i skolan?
Nej, jag är ju lärarinna.
Farbror Frank!
-Har du hittat mamma och pappa? -Ja.
-Var är de? -De är borta.
Var då?
De är borta.
Han ljuger!
Skolan ligger ju på samma gata.
Trädgårdsmästarens fru kan säkert följa honom till skolan.
Om ni vill att han stannar här, så fråga bara.
Det är ju det jag gör, Frank.
Står du här och smyger? Ja, det är fullt förståeligt.
Kan du ge mig fart?
-Är du föräldralös? -Nej.
Fortare.
Hej då, vännen.
-Hej då, Eddie. -Hej då.
Hon har också haft det svårt.
Hennes mamma dog för ett tag sen och hennes pappa...
-Francesca kan gå själv. -Ja, men vi skulle ändå åka förbi.
Det var snällt av er, men vi ska snart flytta-
-så det är bäst om hon håller sig för sig själv.
Jag hade nog sagt tvärtemot.
Jag är hennes pappa och jag säger att hon kan gå.
Akta så att du inte får färg på kläderna. Du är så fin.
Är du klar, Eddie?
Då åker vi. - Vi ses sen, Ernesto.
Gör inte så där, är du snäll.
-Varsågod. -Tack så mycket.
-Får jag smaka? -Nej.
-Varför? -Därför.
Bara pyttelite?
Okej.
Nu måste du dricka upp.
Nej, jag menar allvar.
Det är sant, annars säger jag till servitrisen.
Servitrisen!
Öppna handskfacket.
Ta ut kuvertet.
Kan du läsa?
LÅT INTE DET HÄR STOPPA DIG, EDDIE
De hittade den i din pappas ficka.
Vad betyder det?
Det kommer du att förstå nån gång i framtiden.
-Den är ju min. -Nej.
Inte än.
Hur blir det med installationen i Guam?
Jag ställer gärna upp i tävlingen...
Ju förr desto bättre.
-Vilka är det här? -Min mamma, mormor och morfar.
-De ser trevliga ut. -Det är de inte.
De är rika, elaka och avundsjuka på pappa.
-Vi pratar inte med dem. -Eddie!
-Hej då. -Blunda.
-Varför gjorde du så? -Jag kommer att sakna dig.
-Hej då. -Francesca!
-Glöm inte dina kort. -Okej.
-Så där. -Nu förstår jag.
-Är det där farfar Haley? -Ja.
Hurdan var han?
Han var som en laddad pistol, precis som din pappa.
Där är flygplanet.
Ja...
-Vad var det som hände? -Jag vet inte.
Dåligt väder, kanske.
Ibland kan det vara svårt att avgöra med nya flygplan.
Jag vet inte.
Ni kommer alltså att se efter Eddie på heltid?
Jag har sett er tillsammans så det kommer att gå bra.
Ni kan ju flytta in i huset när jag har flyttat ut.
-Om ni inte vill... -Nej.
-Vi vill göra det. -Okej.
-Vet Eddie om det här? -Ja, han ska få reda på det.
Tack.
Ingen orsak.
När jag skulle köpa det här huset var det väldigt dyrt.
För att få ihop pengar byggde jag saker.
En del saker som jag byggde låg väldigt långt bort.
På ställen som inte passar för småpojkar.
-Det låter ganska roligt. -Va?
-Det låter ganska roligt. -Nej, det är det inte.
Jag måste ta planet till San Diego och förbereda mig i flera månader.
Sen måste jag åka båt över hela Stilla havet.
Stilla havet!
Du får inte följa med, Eddie.
-Varför inte? -Det sa jag ju precis.
-Du lovade ju. -Vad då?
Du lovade mammas familj att ta hand om mig.
-Det är det jag gör. -Men...
Du får inte följa med, Eddie.
Du ska stanna här hos Margaret och Ernesto, så enkelt är det.
Är det förstått?
Eddie!
-Jag ska åka nu. -Ha det så kul, din tråkmåns.
-Eddie! -Ja, jag kommer!
Fan också...
-När skulle du på möte? -Efter jobbet.
-Vi ska åka om fem minuter. -Okej.
-Tog du ut höet? -Fan...
-Hämta dina grejer och gå till bilen. Förlåt.
Det är en stor dag. Nytt jobb för mig och ny skola för dig.
Det var inget som ordnades i en handvändning.
Nu har du chansen att få en ny start på saker och ting.
Fotballtränaren heter mr Allen, hälsa honom från mig.
För de nya studenterna kommer året att gå väldigt fort.
Förhoppningsvis kommer ni att uppskatta...
-Mr Haley? -Ja...
Har du nåt att säga till allihop?
Jag håller med dig.
Kom igen nu, killar!
-Du springer bra. Kan du spela? -Lite grann.
Du borde provspela. Kom till planen efter skolan.
Kom igen nu!
Kom hit!
Du ska vara på vänsterkanten.
-Jag har ju vänsterkanten! -Nej, du får ta höger.
Upp på tå, Gordon. Annars får du sitta på bänken resten av säsongen.
-Vad är det? -Jag är gravid.
-Är du ledsen över barnet? -Va?
-Det sägs vara lättare att få barn... -De lär vara roliga att göra också.
Håll tyst, jag ska berätta nåt.
Det är lättare att få barn än att uppfostra ett.
Det är svårt, men det lönar sig.
En morgon som denna tillsammans med dig, det är det som är lönen.
Du är som en son för mig.
Så kommer det alltid att vara.
Om du slutar att röka, som jag vet att du gör.
Eddie Haley.
-Känner vi varandra? -Herefords skola.
Den lilla fattiga mexikanska flickan.
Francesca?
Jag är fortfarande mexikanska och fortfarande fattig.
Jag är fortfarande... Jag vet inte.
Vad är jag? Här, antar jag.
-Har ni flyttat in till stan? -Nej.
-Margaret har fått jobb här. -Ja, jag har henne i historia.
Hon sa att jag skulle ta hand om dig.
Jaså?
Men jag har ju bara gått här i ett år-
-så jag vet inte vem som ska ta hand om vem.
Vi får väl ta hand om varandra.
Jag måste gå nu.
Skynda dig.
-Vad tycker du om henne? -Vem av dem?
-Hon med långt hår... Francesca. -Hon är väl helt okej.
Om jag vågade skulle jag satsa på hon bredvid.
-Julie? -Ja.
Luktar det mexikansk mat här inne?
Hej, Eddie...
"Boxningens grundregler."
Vad fan håller du på med?
Hörde du vad han sa? Ingen får säga så om oss.
Det gör de ändå och det är ingen ursäkt...
Ska jag inte försvara mig själv? Förlåt, då.
Du och du... Jag, då?
Jag är på en ny skola med nya elever, det är jobbigt för mig.
-Om det blir samma visa igen... -Ska jag sticka en tröja åt honom?
Ska du bli komiker? Nåt college blir det i alla fall inte för din del.
-Jag har helt okej betyg. -Ja, det har du.
De är bara okej och det får du inget stipendium för.
Jag kanske inte vill plugga mer, jag kanske vill jobba på gården.
Att jobba på gården är inte nåt man bara gör.
Man jobbar där tills händerna blöder eftersom man älskar det...
Tråkar jag ut dig? Okej, då kan du gå hem.
-Slå dig ner var du vill. -Okej, tack.
-Vill du ha nåt att dricka? -En cola, tack.
-Varsågod. -Tack.
-Buenos días. -Hej!
-Vad gör du här? -Jag jobbar här.
Jaså? Vad rekommenderar du?
-Hej, Eddie. -Hej, Brad. Hur är läget?
-Hej, Francesca. -Hejsan.
Det var synd att jag missade det roliga.
-Vad då? -Ingenting.
Det var en dum grej bara.
Vi borde samla ihop några stycken och åka upp till pappas gruva.
-Det låter roligt. -Du, jag, Eddie och kanske Julie.
-Julie, minsann? -Vad är det med henne?
-Lägg av nu. -Lägg av själv.
Hjälp mig med den där backen.
-Jag kommer snart, Manny. -Okej.
-Jag kan ta den där. -Nej, det är lugnt.
Tack.
-Hon är ju söt, men... -Vad då men?
Du vet hur det är.
-Är hon inte din typ? -Nej, inte direkt.
-Vilken typ gillar du, då? -Inte hon, i alla fall.
Du ser lustig ut när du röker.
Är det bättre så?
Hej... Förlåt att jag stör, men det kom ett stort sällskap nu.
Vi kanske kan åka iväg med Brad och Julie.
-Javisst, det kan vi göra. -Okej.
-Då ordnar jag det. -Okej, hej då.
Ska du ta med dina böcker?
Ja, just det. Tack så mycket.
Tack...
Ursäkta... Jag letar efter en föräldralös yngling.
Har du pratat med honom? Skojade du dig igenom det?
-Nej, jag har pratat med honom. -Vad sa du för nåt?
-Att han har varit estúpido. -Sa du inget mer?
-Det räcker ju inte. -Han är bara 17 år.
Det är en etta och en sjua.
Förtlåt, det var dumt av mig att göra så.
-Du blev nästan avstängd. Är det sant?
Han kan bo i gästhuset.
Han måste få visa vad han känner.
-Ska jag ställa dem här i sovrummet? -Ja, tack.
Eddies rum står tomt.
Han ska bo i gästhuset tillsammans med oss.
Ja, det är klart.
God morgon.
-Det där är min pappas flygplan. -Nej, det är ditt.
Hur kommer det sig att vi får så här celebert besök.
Tänkte du kontrollera om det finns färska blommor på graven?
Jag tänkte mer på framtiden.
-Vilken framtid? -Din.
Det är meningslöst att ha ett plan om du inte kan flyga det.
Skämtar du?
Skulle jag åka så här långt för att skämta?
Din pappa var inte så bra på att planera-
-men han bad mig att lära dig hur man flyger.
Det finns anledningar till att strunta i det-
-och han var oftast full när han bad mig om det.
Vet du vad farfar sa om vår familj?
"Odågor och tjuvar tills flygplanen gjorde sitt intåg."
Din farfar, jag och din pappa...
-Vi är en flygande familj. -Familj?
Vilken familj?
Vet du vad, så här enkelt är det...
Antingen vill du flyga, eller så inte.
Om du inte vill det kan du sälja planet och ta pengarna.
Om du vill flyga, så säg till mig.
I så fall sätter vi igång så snart planet är lagat.
-Hej då, pappa. -Vart ska du?
-Till en kompis. -Vad ska du med filten till?
Vi ska ha picknick.
-Du har nog träffat en kille. -Än sen?
Jag är äldre än vad mamma var när hon gifte sig med dig.
-Vill du ha skjuts? -Nej, tack.
Hej då!
-Hej! -Hejsan!
-Jag kunde ju ha hämtat dig hemme. -Ja, men pappa skulle ändå hit.
-Behöver du nån bensin? -Nej, tack.
Då så...
Jag tänkte att innan vi träffar Brad och Julie kanske vi kan...
Nej, det glömde jag! Vi ska ju skjutsa Julie.
-Skulle inte Brad göra det? -Nej, han skulle åka i förväg.
Okej...
-Vad tänkte du säga? -Ingenting.
-Du skulle säga nåt om dem. -Nej, glöm det.
Kom igen nu! Varför gjorde du så här?
-Jag ryckte bara på axlarna. -Berätta nu!
När blev du så där våldsam?
-Kan vi åka nu? -Javisst.
Min farfar mutade in området för 50 år sen-
-men pappa gjorde i ordning det och tog hit arbetarna.
Han säger att mexikaner jobbar bättre än vita.
De är billigare också.
-Äger din pappa hela berget? -Inte riktigt.
Släng iväg den!
Kan du sluta? Jag hör inte vad han säger.
-Man köper inte ett helt berg. -Varför inte?
Man köper rätten till mineralerna, med det känns som vårt berg.
Jag har vandrat ¨verallt och sett några pumor.
Och en rödlo. Högst där uppe ligger det ett flygplansvrak.
Det kraschade när jag var liten.
Det var nog oväder, han har kört rakt in i berget.
-Vilken idiot. -Sånt som händer.
-Har du hittat nåt där? -Var då?
-Vid vraket. -Bara en sko.
-Jaså? Inga benrester? -Nej.
Tänder, då? Eller hår? Det växer ju visst vidare.
Nej, bara en sko.
Bara en sko...
Jag börjar bli trött och ska jobba i kväll.
-Vad är det med dig? -Jag är trött.
Det är säkert inte ens deras flygplan.
Men ändå...
-Du glömmer saker. Vad då?
Att jag minns dig, bara dig.
-Vi ses. -Ja.
Du behöver inte säga ja eller nej.
Gör ett försök och se hur det känns.
Vad tycker du?
Med både jobb och skola finns det inte mycket tid över till flygplan.
Han kanske kan jobba lite mindre.
Ja, men då får han mindre betalt.
Det är finare här än vad det nånsin varit, Ernesto.
-Jag undrar över en sak. -Jaha?
Vad trodde du skulle hända när du lämnade Eddie här hos oss?
Förstod du inte att han skulle bli en del av vår familj?
Det var det jag hoppades på.
Tror du på det?
Kurshastighet...
Ta det försiktigt nu.
-Kom, annars missar du det här. -Det är det som är tanken.
Bra, Eddie! Så ska det se ut!
I det läget måste man ju bestämma sig.
Vad tyckte du om starten? Hur lång tid tog den?
-Fyra? Nej, tre och en halv. -Det kan vi säga.
Tack för det.
Vill du veta sanningen? Då ska jag berätta hur det är.
Jag tycker inte om Brad och inte Julie heller.
Jag är trött på dem.
Jag vill bara vara med dig.
Jag vill vara med dig, Francesca. Det är det enda jag vill.
Ska du inte presentera mig för din nya vän?
Jag måste fortsätta jobba nu, men tack för maten.
Vill du gå på dansen?
-Med dig? -Nej, med spöket här bredvid.
-Det var gulligt av dig. -Ska du gå med Eddie?
Nej, jag vet inte om jag ska gå ens. Jag kanske måste jobba.
-Har Eddie frågat dig? -Nej, inte än.
Han är lite konstig. Vi brukar umgås på träningen...
Har du märkt att han inte verkar vilja lägga korten på bordet?
Gå ut och spring din runda nu på en gång.
Skärp dig nu, Haley. Det är sista gången jag säger det.
Du, Eddie...
Jag pratade lite med Francesca i går-
-och jag undrade om du hade bjudit henne till julbalen.
Hon sa att du inte hade gjort det.
-Stämmer det? -Skulle jag vilja gå på balen?
-Hon verkar vilja det, -Vad då?
Gå på dansen... Jag tänkte bara berätta det för dig.
Det var väldigt snällt av dig, Brad. Tack så mycket.
Hallå där!
-Vill du ha paj eller tårta? -När då?
På din födelsesdag. Margaret sa att ni ska äta på restaurangen.
Ja, det stämmer.
-Vad gör du? -Jag bestämmer mig... Tårta.
Tack så mycket.
Varsågod...
Feliz cumpleaños! Hugg in, födelsedagsbarnet.
-Det här är major Haley, Francesca. -Hejsan.
Jag har hört ditt namn nämnas.
Det måste vara roligt med alla flygplan som flyger omkring.
Ja, det är roligt.
Vem ska prata med Eddie om footballen?
Vad är det med den?
Jag har slutat spela.
Vad sa du?
Lägg av nu, kan vi inte bara fira min födelsedag.
Hurra för Eddie!
Okej.
-Jag trodde att de visste. -Varför det?
-De borde ha vetat. -De är inte mina föräldrar.
-De bryr ju sig om dig! -De får betalt för att det.
Ja, för att ta hand om dig. Inte för att bry sig.
Vad är skillnaden?
Kom hem till mig, så ska jag visa dig.
Ska vi jämföra varandras snyfthistorier?
-Ursäkta... -Vad är det?
Tror du att det är första gången vi hör honom säga så där?
Jag behöver varken dig, dem eller nåt i den här skitstan!
-Vad är det? -Lägg av nu.
-Du skämmer ut dig. -Jaså? Nu skämmer jag visst ut mig.
-Visst. -Sätt dig i bilen.
Vad är det med dig egentligen?
Tack för att jag slapp uppläxning.
Din pappa...
Du påminner om honom.
Du påminner för mycket om honom.
Du kommer att begå samma misstag.
-Klandrar du honom för olyckan? -Nej, jag klandrar mig själv.
Jag visste vilket väder det var, hur han var som person-
-och hur han var som pilot.
Han var självisk, begåvad...
...och impulsiv.
Jag borde ha hindrat dem från att åka.
Hej, Brad. Hur är läget?
Har du Julies telefonnummer?
Jag har precis pratat med den du ska gå med på dansen.
Jag hade faktiskt inte sagt ja till Brad.
Nu är det fritt fram.
Nu har jag sagt ja.
Tackar.
Jag vill säga en sak.
Jag vet att du gillar Francesca, men i kväll ska du gilla mig.
Okej...
-Vad vill du? -Bor Francesca Montoya här?
-Du svarade inte på frågan. -Jag söker Francesca.
Tusan också!
-Vad ska ni göra mer, då? -Varför är herrn så arg?
Jag heter Alberto Francisco!
-Gå in, pappa. Du är full. -Jag är inte alls full.
-Skulle vi inte träffas vid skolan? -Jag tänkte bara vara snäll...
-Är det där verklige din pappa? -Hur så?
Jag vet inte...
-Ska du inte åka med? -Nej.
Varför inte?
-Det här var ingen bra idé. -Jo...
Det är bra att få se hur andra människor bor.
Inte bor, kanske... Du vet vad jag menar.
-Alla kommer från olika bakgrunder. -Sluta nu!
Åk härifrån!
Se så det ser ut här! Det är äckligt.
Det spelar ingen roll. Du kommer att lämna mig.
-Va? -Du ska lämna mig.
Det har gått så fort alltihop.
När du har den där klänningen känns det som att hon vore här.
Jag vet att jag ser ut som henne.
Är vi lika till sättet också?
Ni skulle ha varit bästa vänner.
De allra bästa...
Gör inte en sån där min.
Vart ska du?
-Hej, Brad. Var är Francesca? -Hemma, antar jag.
-Varför det? -Hon ballade ur.
Jag skulle hämta henne, men hennes pappa tjafsade en massa...
-Har du träffat honom? -Mår hon bra?
Jag måste åka dit, jag är strax tillbaka.
Ta god tid på dig.
Francesca?
Vad vill du, Eddie?
-Är allt bra? -Ja, jag är bara lite trött.
Gjorde Brad nåt dumt?
Nej.
-Får jag komma in och prata lite? -Nej.
Snälla... Det låter inte som om allt är bra.
Snälla, Eddie. Åk härifrån.
Det är ingen fara.
-Var Francesca i skolan i dag? -Nej, det var hon inte.
Inte...
Jag måste sticka. Förlåt.
Hallå!
Är du hemma, Francesca?
Vi kan åka nu.
Har du nån aning om var Francesca kan ha tagit vägen?
Hennes chef på restaurangen är också försvunnen.
Hallå?
Eddie?
Hör du mig, Eddie? Sväng tillbaka...
Den vänstra magnetapparaten är dålig. Kör tillbaka.
-Vad är en magnetapparat? -Hjälp mig att tanka mitt plan!
Bensin, tack.
Tack så mycket.
-Har du berättat om hennes pappa? -Ja.
Jag hittar ingenting vid landningsplatser som jag känner till.
Om han hade haft motorproblem måste han landa, det vet han.
Det enda problemet är om den högra magnetapparaten...
Om, om, om... Jag avskyr det ordet.
Det kommer att ordna sig.
Jag ringer till sheriffen och ber honom att skicka ut fler plan.
Och gränspatrullen.
Det är helt sjukt.
Jag tänkte köra henne till hennes familj i Mexiko.
-Familj? -Hennes morföräldrar.
Hon har aldrig träffat dem.
Alberto brukade prata om dem när han var full.
Hon blev rasande när jag nämnde att vi kan leta upp dem.
Hon vill varken prata, äta eller lämna sitt rum.
Hotellet är inte speciellt billigt.
Jag kan betala för några dagar till, men det här måste få ett slut.
Ser man på... Eddie Haley är i Mexiko.
Tog du hit honom för att göra mig glad när du inte lyckades?
-Vad gör du? -Du ville ju se mig glad.
Nej, jag vill bara att du ska må bra.
"Kom igen nu, Francesca. Vi kan gå ut och äta."
"Vi kan gå en sväng på stan. Kom nu."
"Det kommer att göra dig gott."
Du har ju feber.
Titta på Manny, han vill inte ha nåt tjafs.
Han vill bara ha fru, barn och ett fint hem.
Är det inte så, Manny? Du vill ha ett fint hem.
Skål för ett fint hem!
-Rör mig inte! -Jag vill bara hjälpa dig.
Skit samma.
Vad kul att se dig, Eduardo.
Jag ska ge dig en värktablett.
Jag måste få veta vad pappa gjorde.
La han huvudet i ugnen, hängde han sig-
-eller tog han pistolen och sköt sig i huvudet.
-Det där är inte kul. -Berätta vad han gjorde, då!
-Hur gjorde han? -Nej, jag tänker inte säga det nu.
Varför inte? Berätta vad han gjorde!
Säg att du älskar mig, Eddie.
Jag vet att du älskar mig.
-Sluta nu. -Säg att du älskar mig.
Ja, jag älskar dig. Sluta nu, är du snäll.
Herregud...
-Vad gör du här? -Jag vill bara sitta här hos dig.
I dag och i morgon...
Jag önskar att du kunde berätta vad som hände.
Jag vill veta.
Du vet vad som hände.
Du vet vad som hände...
Herregud!
God dag!
Kan jag hjälpa dig?
Det här ser inte alls bra ut.
Hon måste åka till sjukhuset.
-Vi kan inte bota henne här. -Vilken grymhet det finns i världen.
Jag måste ringa till min man.
-Måste hon till sjukhus? -Ju förr desto bättre.
Det här kommer att gå bra.
Sitter hon bra där?
-Lova att ringa. -Det ska jag göra.
Haleys gård, sju-noll-åtta-fem-nio.
Jag anropar Haleys gård.
-Jag är här, Eddie. -Döda mig sen, jag har ett problem.
-Vad är det? -Jag flyger norrut över bergen.
Motorn krånglar och jag tappar höjd. Vad ska jag göra?
Den vänstra magnetapparaten är dålig, använd bara den högra.
Vänta lite.
Det lät inte heller så bra. Gå ner till motorvarvtal 2 000.
Okej, vänta lite.
-Har du långt kvar över bergen? -Nej.
Flyg mot väg 83.
295 grader... Åtta kilometer mot nordväst.
Ring till sheriffen och brandkåren.
Stig så mycket du kan och kör mot vägen. Vi möter dig där.
Ring efter en ambulans också. Francesca är sjuk.
Säg det till Margaret.
-Är du där? -Ja.
Motorn låter sämre.
-Ha inte lägre kurshastighet än 60. -Jag försöker.
-Vilken höjd ligger du på? -85... 84...
-Jag sjunker. -Håll koll på kurshastigheten.
-Kan du flyga till vägen? -Jag ser den inte.
Jag har ett floddelta framför mig.
-Ser det tillräckligt platt ut? -Jag vet inte.
Eddie...
Eddie?
Fan också...
Tack gode Gud.
Jag matade dig ju alldeles nyss.
Var har du pappa, då?
-Hej, Eduardo. -Hej på er.
Hur är det med er? Vad kul att se er.
-Nej. -Jo, visst.
Ursäkta mig...
Jag vill tacka för en underbar avskedsmiddag.
-Tack för att ni ville komma. -Det var bara trevligt.
Som ni vet så måste jag snart ge mig av-
-så jag måste gå och packa klart.
Men innan jag gör det ville jag bara säga...
Francesca ska börja på universitet och Eddie ska till flygskolan.
-Tack vare ditt brev. -Och en rejäl studiespurt.
Ja, det med.
Hur som helst...
Efter allt som ni två har gått igenom...
...vill jag bara säga...
Bra gjort.
-Sätt dig ner nu. -Okej.
Skål för...
Skål för familjen.
Eller vad vi nu är för nåt. Skål för oss.
-Skål. -Skål.
Tror du att du kommer tillbaka nån gång?
Jag vet inte.
-Det är jobbigt att komma tillbaka. -Ja, jag vet.
Jag vill inte åka.
Nej, jag vet.
Du var en sån idiot, Eddie. Vad hände?
Jag vet inte.
-Tack för all hjälp och allting. -Tack, själv.
-Ta hand om dig. -Detsamma.
Vänta.
LÅT INTE DET HÄR STOPPA DIG, EDDIE